English sub by inSanos Ukrainian subs by ....
Transcribed from audio by: anreith
Timing by: Guga-asa
Timing by: lostmaniac
Timing by: s.pacheco
Timing by: darkway
Timing by: mari
Timing by: careca
Timing by: locke
Timing by: jluizsd
МІДНІ ШАХТИ, МЕГА ДЕНГ, ІНДІЯ
Дивись! Дивись!
Ласкаво просимо, друже!
Радий тебе бачити. - Дякую.
- Невже це Агі?
- Він уже маленький чоловік. Не віриться.
- Сподіваюсь, ти голодний, Андріане?
- Голоднющий. А ти як, Апагна?
- Я зробила рибне керрі, коханий.
- Не можу дочекатися.
- Кожного разу як я її бачу, вона стає все гарнішою.
- Як це їй вдається?
- Дивно, правда?
- Але її рибне керрі все ще жахливе.
- Ти говорив загадками по телефону.
- Чому ти не відвідав конференцію?
- Я поясню чому, Адріан, сер.
- Припини казати на мене "сер".
- Наскільки глибоко ми спускаємося?
- 3,5 кілометрів.
- Обшукав всю Індію, щоб знайти таку глибину.
- Це мабуть найглибша шахта в світі.
- Пам'ятаєш мого брата Гердіпа? Він зараз студент.
- Вітаю, докторе Хелмслі, сер.
- Адріан. Просто Адріан.
- Не насипай занадто багато, добре?
- Як ти можеш в такій жарі працювати?
- Ти прийшов у хороший день, друже.
- Інколи тут до 50°С
- Хочу тебе познайомити з доктором Локешем.
- Хлопець із Університета Квантової фізики.
- Вітаю. - Доктор Хелмслі.
- Ну, що воно показує?
- Ці нейтрино поводяться нормально.
Без маси, без електророзрядів.
- Вони спокійно проходять крізь матерію.
- У твоєму повідомленні сказано,
- що їхня кількість удвічі збільшилася після останнього сонячного виверження.
- Це було минулого тижня.
- А оце сталося два дні тому.
- Найбільше сонячне виверження в історії людства.
- З найбільшим викидом нейтрино,
з усіх зафіксованих.
- Господи.
- Але мене не це турбує.
Це вперше, коли нейтрино
викликають фізичну реакцію.
- Це неможливо.
- О-оооооо!..
- Дуже добре!
- Будь-ласка, йди за мною.
- Ти не повіриш.
- Цей водяний танкер йде вниз ще на 1980 метрів.
- Схоже на те, що сонячні нейтрино
видозмінилися у новий тип атомних часток.
- Вони нагрівають кору Землі.
- І діють як мікрохвилі.
- Леді та джентльмени! Як я обіцяв.
Без промов!
- Тільки "дякую вам".
- Тому що сьогодні, завдяки вашій щедрості
ми підняли 1,7 мільйонів долларів.
- Все нормально, все нормально.
- Я працюю на Білий Дім. - Мені неважливо на кого ви працюєте, сер.
- Це прийом з чорними краватками.
- Скотті!
- Агов, Адріане, я думав ти в Індії.
- Що відбувається?
- Дай мені піджак. - Що?
- Мені треба дещо сказати Анхейзеру.
- Я не збираюсь давати.... - Дай мені довбаного піджака!
- Візьми, будь-ласка.
- Полегше з ним. Він коштує 600 долларів.
- Містере Анхейзер?
- Містере Анхейзер?!
- Мені треба з вами поговорити.
- Я вас знаю?
- Вибачте, сер, мене звати Адріан Хелмслі.
- Я геолог
з науково-технічного відділу.
- Вибачте, хлопці.
- Ти в курсі, що тут
не звичайна вечірка, ні?
- Це надважливо, сер.
- Як завжди. Ось що я тобі скажу:
- Призначимо зустріч, або навіть краще,
хай твій начальник доповість про це на нараді.
- Це хороший план.
- Я проїхав 20 годин, щоб бути тут, сер!
Я не спав два дні. Ви маєте це прочитати, сер!
- І ви маєте це прочитати зараз!
- Дайте вгадаю. Національна геологічна катастрофа?
- Вибачте.
- Кому ти зазвичай звітуєш?
- Ліко Вазосу.
- Уже не будеш.
- Ел, піджени машину.
– Мабуть тобі варто прийняти душ. - Сер?
- Скоро будеш на зустрічі з Президентом.
- Що сталося?
- Занеси це до офісу.
САМІТ Г8, КОЛУМБІЯ.
- Доброго ранку.
- Я хотів би провести приватну нараду
виключно з главами держав.
- Містер Макаренко бажає залишити перекладача.
- Містере Президенте, я вас запевняю,
ваша англійська дуже добра,
щоб зрозуміти те, що я скажу.
- Містере Президенте.
- Шість місяців тому я взнав,
що обставини настільки катастрофічні,
що не міг навіть у це повірити.
- Однак,
завдяки спільній роботі
наших найкращих вчених,
ми маємо неспростовні докази.
- Нашому світові
скоро настане кінець.
ДОЛИНА ЧО МІНГ, ТИБЕТ (2010)
- Будівництво цієї дамби створить багато робочих місць.
- Партія і держава помагатимуть вам переселитися.
- Бабусю, дай мені руку.
- Куди вони нас повезуть?
- Все буде нормально.
- Брате!
- Бабусю, я надішлю тобі гроші.
- Хто уміє писати?
- Хто вміє читати?
- Хто знає зварювання?
ГОТЕЛЬ ІМПЕРІЯ, ЛОНДОН (2011)
- Чи вивчала ваша величність
це досьє?
- Ви маєте розуміти, у мене дуже велика сім'я, містере...
- Айзек.
- Один мільярд долларів це дуже велика сума.
- Даруйте, але це сума в Євро.
Ваша величносте.
ЛУВР, ПАРИЖ (2011)
- Я дуже довіряю вашій організації.
- Це досконала копія, Роланде.
- Навколо так багато фанатиків.
які можуть пошкодити оригінал.
- Згадай хоча б ті прекрасні статуї Будди,
які вони знищили в Афганістані.
- Наша організація уже зробила збір
у Британському музеї та Ермітажі.
- Думаю, тепер вона буде у безпеці.
- Схована у якомусь швейцарському бункері.
- У цілковитій безепці, Роланде.
- Тільки інфрачервоний аналіз може викрити, що це копія.
- Але це все одно підробка.
- Це масове вбивство було зафіксоване нашою знімальною групою
в древному місті індіанців племені Майя
- Багато жертв заявляли
- Що вони дотримувались календаря племені Майя
- Який пророчить кінець світу,
що почнеться 2 грудня
через руйнівну силу Сонця.
- Дякую, Марк.
- Досить дивно, але наукові дослідження
свідчать, що зараз наближається час найбільшої активності Сонця,
аналогів якої ще не було в історії людства.
УЗБЕРІЖЖЯ МАНХЕТТЕН, КАЛІФОРНІЯ
[Багато людей вважають, що у пророцтві календаря Майя
припускається галактичне вирівнювання...]
- Я труп!
- Агов! Кейт, я уже буквально в дорозі.
- Так, я їду назустріч тобі, так як домовились.
- Та розслабся. Я вже майже на місці.
- Слухай, це всього-навсього відпустка, а не зустріч з лікарем, чи не так?
- Ми ж їдемо розважатися.
- Розважатися, правда ж, Кейт?
- Не пригадаєш, на якому місці
це перестало бути для тебе розвагою?
- Нарешті.
- Спрей від комарів?
- Таки так, у Єллоустоуні ж зараз комарів до біса.
- Купив цілу купу. Уже біжу, тут поганий зв'язок.
- Ого! Ви тільки гляньте на це!
- Охреніти.
- Меріл, я ж казав,
що нам потрібно перебиратися назад у Вісконсін.
[Ці мініземлетруси таки починають діяти на нерви, Ренді]
[Та чого тобі? Маленька тріщинка хіба може на щось вплинути?]
[Морщини землі, я знаю одного пластичого хірурга...]
[Ха-ха, перестань. Добре, що наші чашки для кави стійкі до землетрусів]
[Ці чашки - такі ж як і жителі Каліфорнії]
[Ми не панікуємо через такі дрібнички як тремтіння землі].
[Чи є у тебе якась весела міні-історія про землетруси? Поділишся нею із слухачами?]
[Дзвоніть Лізі та Ренді по телефону 555...]
- Привіт, тату! - Привіт дитинко.
- Як ти тут, маленька? - Добре.
- Джексоне, на чому це ти приїхав? - Будь-ласка, не називай мене так.
- Я твій батько.
- Їдете в турпохід на лімузині?
- Угу. - Добре. А що там з твоєю роботою?
- Менше годин, більше часу писати книгу.
- Ти коли останній раз спав?
- Я вже казав тисячу разів
Ніяких ліпосакцій по п'ятницям. Це занадто паскудно.
- Тримай.
- Доброго ранку, Джексон. - Привіт.
- Бажаю гарно відпочити. - Дякую.
- Вдалої вам поїздки. Стережіться ведмедів.
- Бувай, Гордоне. - Бувай, малий.
- Бувай.
- Значить, це... - Скажи йому ти.
- Сказати мені що?
- Їй потрібно вдягати це кожного вечора перед тим як лягати спати.
- Ще досі?
- Так. Твоя семирічна донька все ще мочить ліжечко.
- Мабуть тобі як батькові слід про це знати.
- Люблю тебе. - Люблю тебе, Мамо.
- Агов! - Ти як там?
- Вони дійсно чекали на цю поїздку з тобою.
- Я знаю.
- Так що не сиди за комп'ютером весь час.
- Згоден.
- Кохаю вас.
- Цього разу будемо в Японії. - Ну і?
Зможеш відвідати свого хлопця.
- Доброго дня, шановні леді.
- Ти мене хоч слухаєш, Віллі?
- На жаль, слухаю, Гаррі.
- Чув від Андрія, що ти уже дідусем став.
- Ти не міг би тримати свого носа подалі від моєї сім'ї?
- Ти мене напружуєш, хлопче. - Ось тут ми.
- Ну оженився він на японкі, це ж не кінець світу?
- Тоні, тобі потрібно хоча б побачити його.
- Ти бачишся з хлопцем? - Не так часто як хотілося б.
- Вашингтон, звісно, далеко, але ми хоч по телефону говоримо.
- Про що?
- Про життя. Про те, яке воно коротке.
- Це це за чортівня така?
- Алло? - Лора?
[Лора, ти мене чуєш?]
- Роланде, це ти?
[Лора, вони нам брехали...
...я домовився про прес-конференцію на завтра...
...я розкажу всім правду про те що відбувається].
[Про що ти говориш?]
- Зразки мистецтва, які ти зібрала,
вони не для Альпів.
[Ті галереї пусті...
...я маю докази.
Лора, ти мене чуєш?]
- Я втрачаю зв'язок, Роланде.
- Лора, ти мене чуєш?
ЄЛЛОУСТОУН, НАЦІОНАЛЬНИЙ ПАРК
- Хай буде ця пісня. - Її погано чутно.
[...західне узбережжя цими тріщинами]
[Я сказав собі: Чарлі, збирайся,
і їдь до Єллоустоуна]
[Не хочу пропустити веселощі, коли це нарешті станеться].
[Кажу вам, там літали люди з уряду...
...туди-сюди, і повірте мені, вони не здавалися задоволеними]
[Пам'ятайте, хлопці...] - Дивний він.
- Ти віриш у те що він сказав?
- Дивні люди.
- Ми не спостерігаємо розрідження грунтів,
або будь-яких ознак розповсюдження розривів
всередині тектонічних плит.
- Людською мовою, докторе. - Сейсмічна активність західного
узбережжя не спричинена тект....
звичайними землетрусами.
А ці тріщини не можуть змінити структуру плит.
- Ви думаєте, що це сталося через операцію Джолайн?
- Доктор Хелмслі летить до Єллоустоуна,
щоб зібрати більше інформації, сер.
- Ми дотримувалися вашого розкладу, містере Хелмслі.
- Але найважливіший розклад - це доля людства.
- А ви пропонуєте не зважати на це?
- Дійсно, сер.
- Я був неправий.
- Чи відомо вам, скільки вже разів я чув
ці слова у цій кімнаті?
Нуль.
- Ви розумієте?
- Вибачте, містере Президенте, вона дуже наполягала.
- Це все вже в новинах.
[Ми продовжуємо вивчати обставини вибуху автомобіля]
[Директор французького національного музея,
який загинув при вибухові, готував
прес-конференцію на сьогоднішій ранок]
[Дивовижно, але він загинув у тому самому тунелі,
де померла принцеса Діана у 1997-му році]
[Ми будемо продовжувати вивчати цю історію...]
- Лора, ти мабуть не помітила доктора Хелмслі.
- Я щойно розмовляла з Роландом і він мені сказав...
...що організація, на яку я працюю, фіктивна.
- Чому він так сказав?
Ти зараз виглядаєш, як мама, коли вона засмучена.
- Я тобі вже казав про це? - Кожного разу кажеш, коли я засмучена.
- Тату, вбито людину.
- Люба, присядь, будь-ласка.
- Лише чоловік десять у цій адміністрації
знають про те, про що я тобі хочу розказати.
- Тату, про що ти говориш?
- Зараз розпочинає роботу унікальний
міжнародний проект.
На даний час 46 країн вклали в цей проект кошти.
Лора розумна дівчина. Вона зрозуміє.
- Ця новина з Парижу...
...ми ж не вплутані в неї, нє?
- "Ми"? Хто такі "ми"?
- Про що ти говориш?
- Ми маємо займатися нашими проблемами.
- То коли ви повідомите про це країну?
- Що ти маєш на увазі? - Люди, сер.
- Вони мають право знати.
- Звісно вони знатимуть. Слухай.
- Твоя робота - це визначити час, коли все почне валитися.
- Моя робота - зберегти країну після того,
як все розвалиться.
- До того часу у нас немає інших справ,
крім нашої. Зрозуміло?
- Дзвони, коли будуть якісь новини із Єллоустоуна. - Так, сер.
- Гарненька вона, нє? - Сер?
- Дочка Президента. Ти на неї витріщався.
- Я не дивився на неї. - Поспішай, хлопче.
- Кінець уже не за горами.
- Авто готове.
- Вони чекають на південному боці.
- Тату, куди ми йдемо? - Ми йдемо до особливого місця
- Ми з твоєю мамою часто влаштовували
там пікніки.
- Мені нецікаво де ти і мама займалися сексом.
- Я не хочу пр оце знати, Джексоне.
- Перестань так мене називати, мене ковбасить від цього.
- Не можеш вимовити слово "тато"?
- Тату, дивись.
- Цього тут не було.
- Що робитимемо?
- Іди підніми свою кепку.
- Ти що, не бачиш знаків?
- Тут раніше було озеро.
- Тепер воно не схоже на озеро.
- Та бачу. Все озеро зникло.
- Пішли подивимося.
- Дуже треба.
- Об'єкти увійшли в гарячу зону.
- Хто це такі?
- Е-е.. це армія США.
- Схоже, військовий транспорт
оточує об'єкти.
- Ви в забороненій зоні, сер.
- Ви маєте пройти з нами.
- Добре. Діти, ми зараз підемо разом з цими хлопцями.
- Буде цікаво, нє?
- Дико... дуже, дуже дико.
- Неймовірно. 2700 градусів на глибині 13 км?
- Знаю, це звучить дуже неправдоподібно.
- Одначе ми спостерігаємо збільшення на майже 0,5%
- 0,5% за день? - Ні.
- За годину.
- Докторе Хелмслі, ми арештували тут декого.
- Я подбаю про це.
- Треба зв'язатися з Сатнамом.
- Треба звірити наші дані з його даними.
- Це національний парк, тут не може бути огорож, чи не так?
- Що тут відбувається?
- Ми геологи.
- Ви що, тепер копаєте кулеметами?
- Майоре, я про них потурбуюся, дякую.
- То що сталося з озером?
- Знаєте, зараз ми якраз це й з'ясовуємо.
- На нашу думку, ця зона стала нестабільною.
- Думаю, вам потрібно покинути це місце, містере...
- Кертіс.
- Ви часом не той Джексон Кертіс,
хто написав "Прощавай, Атлантісе"?
Той самий.
- Цю книгу він присвятив моїй мамі.
- Я читав пару ваших книг ще у коледжі.
- Твій батько дуже талановита людина.
- Чуєш що дядько каже?
- Це дивовижно. Я читаю ваші книги!
- Пішов уже 300-й день,
шатл щойно втратив зв'язок з Землею.
- Ви один з небагатьох щасливчиків, хто купив це.
- Я не купував. - Не купували?
- Мій батько дав мені їх почитати.
- Можна запитати?
- Як гадаєте, чи могли б ті люди бути такими самозабутніми,
якби їхнє життя було під такою загрозою?
- Сподіваюся, могли.
- Критики сказали, що я був дуже оптимістичним,
але хіба ж вони розбираються?
- Був дуже радий з вами познайомитися.
Майоре, ви можете доставити цих людей
за межі забороненої зони?
- Це вам.
- Дякую. - Так, сер.
- Бережіть себе. - Добре.
- Він був дуже милим.
- Ти так вважаєш, бо тобі подобається ця книга.
- Мабуть ваш хлопець таки розумніший,
ніж ми всі разом.
- Що таке?
- Я вислав Сатнаму температурні показники.
- Мої колеги з Аргентини та Онтаріо
кажуть, що їхні показники такі самі.
- Тут так спекотно, що доведеться закрити шахту.
- Ти перевіряв цифри?
- Я їх тричі перевірив, друже.
- Я б хотів, щоб ми помилялися, але
це не так.
- Земна кора дестабілізується.
- Занадто рано для цього.
- Адріане. Потрібно починати евакуацію.
- Господи.
- Всі наші наукові досягнення, всі ці хитромудрі прилади...
...а Майя це знали ще 1000 років тому.
- Я думав ми маємо більше часу.
- Добре.
- Добре, ти і твоя сім'я маєте приготуватися.
- Я домовлюся про літак.
- Дякую, друже.
- І щасти тобі.
Ajit. Ажіте, ми скоро
будемо на великому кораблі.
- Заждіть. Заждіть, заждіть.
- Вибачте. Одне питання.
- Що вам казали хлопці у формі?
- Їм не сподобалось, що ми лазили через огорожі,
і вони сказати, що вся та зона нестабільна.
- "Нестабільна"?
- Вони сказали "нестабільна"?
- Прикольно.
- Пішли.
- "Нестабільна".
- Це не тільки в Єллоустоуні, сер.
- Температура підіймається вражаючими темпами
в термічних зонах по всій земній кулі.
- Ти у цьому абсолютно впевнений, Адріане?
- Бо як тільки ми віддамо наказ, вороття вже не буде.
- Боюся, що на жаль помилки не може бути.
- Треба рятувати те, що можливо.
- І потрібно діяти негайно.
- Тут комарятини повно. - Чи не міг би дехто потруїти комарів?
- Спреї дістану тільки завтра.
- Ви їм подобаєтеся, бо у вас кров солодка.
- Тату, ти казав, що не будеш сидіти за ноутбуком.
- Що-що?
- Аа-а.... Я не за ноутом. Я тут роблю дещо.
- Гаразд.
- Тобі дійсно потрібні всі ці шапки?
- Де там твої хаггіси?
- Я вже в них.
- Тобі його дала мама?
- Ні. Гордон подарував на день народження.
- Такі речі як мобільник, нам потрібно обговорювати
- Ми ж сім'я.
- Яка ми сім'я?
- Боляче чути, коли ти говориш таку муру.
- Іди вже.
- Дорослі теж відчувають біль. [Гордоне, це не пікнік, а лайно]
- Ну звісно.
[...кажу правду
Дякую. Біл, запитуй.
Я хочу знати, коли це все почнеться?]
[Ну, таке могло початися тільки в Голлівуді].
[У них під сраками уже зараз земля тріскається]
[Наша сім'я схильна вірити у Господа Бога нашого]
[Нам не потрібно боятися, Чарлі]
[Гарні слова, Білл. Дякую що подзвонив.]
- Це Чарлі Фрост який віщає з Національного парку
Єллоустоуна, котрий скоро стане найбільшим
діючим вулканом у світі.
- Хлопці, я скоро повернусь в ефір.
- Ти не проти якщо я складу тобі компанію?
- Я хотів запитати тебе дещо.
- У мене лише хвилина. Огірок будеш?
- Ні... я слухав твою передачу і в мене є питання,
що тут у Голлівуді має статися?
- Апокаліпсис. Кінець світу.
- Судний День. Загибель людства, друже.
- Християни називають це Вознесінням, але Майя
знали про це. Хопі,
Чінг, Біблія.
- Пиво? - Так.
- Слухай, я збираюся перекусити.
- Не хочеш подивитися мою сторінку в Інтернеті?
- Там все безплатно. Звісно, ми цінуємо пожертвування.
[У древні часи, люди Майя були першими,
хто відкрив, що наша планета має дату закінчення].
[Згідно їхньому календарю
в 2012 році відбудеться катаклізм,
спричинений вирівнюванням планет Сонячної системи].
[Це трапляється один раз на 640 тис. років]
[Шо, знову?]
Класно, нє? Я сам робив анімацію.
[Просто уявіть, що наша планета - це апельсин]
- Заманюю їх гумором.
- Потім вони задумуються.
[Наше Сонце починає випромінювати шалені порції радіації]
[Хана вам, паскуди].
[Від чого ядро Землі починає плавити
внутрішню матерію аепльсина]
[Після чого кора Землі починає зміщуватися]
[В 1958 році професор Чарльз Хапгуд назвав це
"Зміщенням кори Землі"]
[Альберт Ейнштейн підтримав його теорію].
[Люди відчують на собі, що таке сила Природи].
[Вона буде настільки спустошливою, що принесе кінець
цьому світові найближчим зимовим сенцестоянням 12-21-12]
[Пам'ятайте, хлопці, вперше ви це почули від
Чарлі Фроста]
- Їм потрібно тримати все в таємниці.
- Сам подумай.
- Перше: ринки впадуть.
- Затим економіка - бум!
- Доллар - бум!
- Стовпотворіння на дорогах.
- Війна. Геноцид. Бум-бум-бум!
- Лайно це все, Чарлі. Це б уже давно стало відомо всім.
- Дехто пробував оприлюднити це.
- Час від часу, один за одним декотрі бідолахи це пробували.
- Як ось ці. Бум, бум!
- Кожен із цих хлопців: Труп! Труп! Труп!
- Ога! Це ж професор Мейєрс.
- Він очолював програму шатла Атлантіс.
- Ти його знав?
- Так. Він помагав мені у написанні книги.
Значить, це було до нещасного випадка.
- Мейєрс мертвий? - Так. Два місяці тому.
- Це був мій найактивніший слухач.
- Він взнав про те що твориться.
Про те що влада робить. Де, коли, чому.
Він навіть прислав мені карту.
- Карту чого? Для чого та карта, Чарлі?
- Вони будують космічні кораблі, друже.
- Мура це все. Мені пора. Пора на Землю.
- У тебе є ще пиво? - Це остання.
- От і добре. Мені дійсно це все сподобалося.
- Величезне спасибі.
- Ей. Знаєш що? Вони продають місця!
- Замов і мені три місця.
- Ні! Такі як ми не мають шансів.
- Треба бути багатим сучим сином, як Біл Гейтс.
або якимось російським мільярдером.
- Не волай, мої діти сплять.
- Забирай їх з Єллоустоуна. Тут скоро буде поганенько.
- Чому б нам не зачати дитину?
- Ми не будемо робити дитину в супермаркеті.
- Руки геть від товарів.
Жінки дають мені тисячі долларів, щоб ладити
зі своїми благовірними. Ти їх отримаєш задарма.
- Ти завжди стаєш дивною після того як він з'являється.
- Я не стаю дивною. Я шукаю макарони.
- Чому ти з ним морочишся так довго?
- Давай про це не говорити, будь-ласка.
- Він батько моїх дітей. - Ой, перестань, Кейт.
- Ти покинула медичний коледж щоб ростити Ноя.
- Ти практично сама поставила на ноги його і Лілі,
в той час як він витріщався у свій ноут, пишучи всяке лайно.
- Це не лайно! Він публікувався.
- О, публікувався. Дійсно, я й забув.
422 екземпляра.
- Ти це бачив? - Бачив що?
- Кейті, слухай. нам потрібно над цим попрацювати.
над нашими стосунками.
Знаєш, люба, я відчуваю, що між
нами є якась перешкода.
- Хапайся за трубу! Не впади!
- У вас є щось від комарів?
- Перед, чи після?
- І те й інше. - Перестань чесатися,
бо всіх тут заразиш.
[...і швидко припинилось у відділі напоїв]
- Це місіс Бернбаум
- Це моя вчителька. Іі показують по ТБ
[...магазину, який був на той час відкритим]
[на щастя, відомостей про жертв і поранених немає]
[це дійсно диво, що нікому не заподіяно шкоди]
- Алло? Привіт мамо.
- Ти бачила що сталося з нашим супермаркетом?
- Вона хоче щоб ми повернулися додому.
- Це хоча б можливо?
- Ми пропрацювали над всіма варіантами цієї ночі.
- Хороша новина: погоджено, що всі чотири кораблі
будуть готові одночасно.
- Тільки чотири? Ти це називаєш хорошою новиною?
- Ми врятуємо понад 400 тис. людей.
- Як на мене, сер, тут немає ніякого чуда.
- Але нам потрібно розпочати посадку людей вже зараз.
- Томас, у нас немає вибору.
- Вам потрібно їх переконати.
- Згідно останньої інформації...
- Будь-ласка продовжуй, Адріане. - Дякую, сер.
- Температура підземної кори, що є цементом,
який утримує материки, починає збільшуватися
з величезною швидкістю. Швидше, ніж ми очікували.
- Як результат, ми спостерігали крайню полярну нестабільність.
- Магнітні поля Землі послабилися
більше, ніж на 80% за останні 48 годин.
[Скільки ми маємо часу, докторе Хелмслі?]
- Два, можливо три дні, якшо нам пощастить.
[Як ви можете казати про "пощастить" у такій ситуації?]
- Вибачте, містере Прем'єр-міністр.
- Я не бажав проявити неповагу.
- Боюсь, що чим довше ми чекатимемо,
- Тим більше удачі пройде мимо нас.
- Друзі.
- Я рекомендую негайно розпочати евакуацію.
- Якшо хтось із вас має заперечення,
будь-ласка висловлюйтеся.
[у синьму куту: 38 перемог, 34 нокаути...
..машина вбивста з України
непереможний Номер Один
у важкій категорії:
містер Султан Балашин!]
- Юрій! - Султан!
- Я боявся що ти не прийдеш.
- Йому зараз потрібно сконцентруватися, містере Карпов.
- Не перебивай, коли я розмовляю з моїм хлопчиком, зрозумів?
- Так, містере Карпов. - Добре. Це добре.
- Султане, послухай.
- Ми воїни, ми не стаємо на коліна,
як би вони нас не били.
- Убий цього вилупка.
- Ви готові аплодувати?
УВАГА: ПОЧАТОК ЕВАКУАЦІЇ.
- Юрій, ти куди?
- Юра!
[Спеціалісти вважають, що тріщини, які пройшли по всьому Вествуду,
спричинені через перенапруженість поверхні]
[Життя міста скоро повернеться до його звичайного ритму
майор Гонзалес сказав...]
- Ну, хлопці. Ми майже вдома.
- Прокинься й співай.
- Ну все, ви вільні.
- Мамо!
- Привіт, серденько.
- Гордоне!
- Агов, друзяко.
- Добре провели час?
- Господи, як я за тобою скучив.
- Хто буде оладки? - Я!
- Дякую що так швидко привіз їх додому.
- Звісно.
- Оладки будеш?
- Запізнююсь на роботу.
- Алло, слухаю. - Кертіс, ти де?
- Тільки но повернувся з відпустки, сер. - Добре, це добре.
- Я надішлю літак за Аліком і Олегом.
- Ведмедику, скажи йому щоб узяв плащ для Цезаря.
- Він у Рейнджровері.
- Кертіс? - Так.
- Забери хлопців якомога швидше.
- Я вже мчу за ними, сер.
- Добре, це добре.
- Кертіс, ти спізнився. - І тобі доброго ранку.
- Обережно з нашими речами.
- Не забрудни їх, ідіоте.
- Затримуєтеся, містере Кертісе.
- Та що з тобою? Будь обережнішим.
- Він це навмисне зробив.
- Гарної вам подорожі, маленькі паскудники.
- Тобі смішно, Кертісе.
- Зате у нас є квитки на великий корабель.
- Ми виживемо, а ти помреш.
[Ви це чули? Авторитетні люди Лос-Анджелесу
кажуть що немає про що турбуватися].
[Хотів би я бачити їхні пики, коли Малібу
та Беверлі Хіллс опиняться під водою]
[Чи полізуть вони хоч тоді у свої електричні автівки?]
- Ей! Ей!
- Це твій літак? - Звісно.
- Ти умієш літати? - Звісно ж.
- Я хочу його орендувати.
- Я дам за це що завгодно.
- Ось, це дуже дорогий годинник.
- Мій сусід подарував їх мені,
коли ще думав, що я виб'юся в люди.
[...спеціалісти, що за останні 36 годин
у нас практично не було землетрусів у Південній Каліфорнії,
що буває доволі рідко]
[На відміну від персонажів, яких я граю у своїх фільмах...]
- Алло?
- Ей. Кидай всі свої зайняття. - Джексон?
- Слухай уважно. Я орендував літак. Збирай речі дітей.
- Я буду за 5 хвилин.
- Про що ти говориш?
- У нас буде звичайний суботній день.
- Ноа займатиметься музикою, а у Лілі заняття по карате.
- Думаєш, він про це пам'ятає?
- Кейт, Каліфорнія провалюється!
- Збирай речі негайно! - Вони ж щойно приїхали.
- Господи, ти волаєш як дурний.
- Губернатор щойно сказав, що все нормально.
- Цей хлопець актор. Він читає з суфлера!
- Коли вони просять не панікувати, це значить,
що тікати саме час!
- Передзвониш мені, коли охолонеш, добре?
- Мамо, чому ти дієш так божевільно?
- Доїдай оладку, Аль Капоне.
[...як на мене, найгірше вже позаду]
- Тримай маму за руку!
- Тікаймо! - Може нам безпечніше залишитися тут?
- Бігом до машини!
- Діти, побігли.
- Залазьте, залазьте.
- Моя шапка!
- Пристебніться.
- Вибач.
- Джексоне, швидше. Глянь що позаду!
- О господи!
- Заберися з дороги! - Швидше.
- Люба, дотримуйся правил д/р.
- Ну ж бо, дурепи!
- Ми прямуємо до аеропорту Санта Моніки.
- Їдь автобаном. Це буде удвічі швидше.
- Так, правильно.
- Нам потрібно дістатися до другого кінця дороги.
- Тату, дивись!
- Їх оновили до версії 10.9.
- Що каже технічна служба?
- Пасадену стерто з лиця Землі.
- Кілька хвилин тому.
- Це транслюється у реальному часі з Долини Коачелла
- Біля Дерева Джошуа. Цей великий каньйон.
- Зранку його не було.
- 100 миль на північ таке ж саме.
- Розлом Сан Андреас зміщується.
- Так.
- І всі інші розломи у межах затоки теж так само.
- Весь тихоокеанський шельф у стані дестабілізації.
- Пішли!
- Хто це? - Наш пілот.
- Пілот мертвий!
- Гордоне! - Ти вмієш літати!
- Я тільки взяв пару уроків
на одномоторному літаку.
- Ти вмієш! - Ні, я не вмію!
- Повір мені. Ти вмієш.
- Я не впевнений щодо цього!
- Ідемо, діти.
- Гордон нас звідси вивезе.
- У цього літака багато двигунів.
- Джексоне!
- Те-Те, Те-Те. - ТЕТ?
- Га? - Температура і тиск.
- Полетіли! - Моя передпольотна перевірка.
- Дай йому сконцентруватися, Джексоне.
- У нього немає досвіду.
- Дякую.
- Гордоне! Вперед!
- Вперед! Вперед! Вперед!
- Ми ще не піднялися.
- Тягни! - Нам потрібно 85 вузлів.
- 80 достатньо! - Пробуємо.
- Окей, ми підіймаємось.
- Лілі, сядь поряд з братом.
- Звідки ти дізнався що це станеться?
- Це не тільки в Каліфорнії.
- Весь довбаний світ сходить на лайно.
- Я зустрів того божевільного хлопця в Єллоустоуні.
- І він був настільки правий у всьому.
- Він казав, що уряд будує якісь кораблі.
- Космічні кораблі, не знаю що,
але щось таки будує. - Космічні кораблі?
- Так. В них можна врятуватися.
- Він знає де вони. У нього є карта.
- Джексоне... - Кейт, повір мені.
- Хлопці, дивіться.
[але друже, це не кінець]
[це кінець лише цеї пісні]
[це були лише слухи, лише побрехенька, лише казочка]
[але друже, це не кінець]
- О так!
- Дякую вам, дякую. - У тебе є фанати, Тоні.
Тобі телефонують, Гаррі. Я можу прийняти повідомлення.
- Ні, все нормально.
- Так, алло?
- Тату? - Адріане!
- Пам'ятаєш, я тобі казав про ту дамбу в Китаї?
- Так. - Це сталося, тату.
- Вони можливо мене вб'ють, якщо взнають, що я тобі сказав.
- Ніхто тебе не вб'є, синку.
- ти їм потрібен.
- Президент наказав нам
залишити Білий Дім.
- На той час поки ще хтось прибере лайно?
- Ти де, тату?
- Як там у вас на Генезисі зараз?
- Все нормально, Адріане.
- Не турбуйся про свого старого.
- Ти маєш важливіші речі, про які варто потурбуватися.
Ти знаєш...
Твоя мама і я...
У нас було прекрасне життя, синку.
І найкращою частиною цього життя...
був наш прекрасний хлопчик.
- Генезис - це прекрасний великий корабель, синку.
Не списуй мене з рахунків поки що.
- Тим більше...
..ти ж знаєш, я не можу залишити Тоні самого.
Цей старий дурень не може провести без нагляду і хвилини.
- Я люблю тебе, тату.
- Я тебе теж люблю, синку. Лише Господь знає, як я тебе люблю.
- Хербе, мені подвійну.
- Гаррі... - Мені потрібна подвійна негайно!
- Дякую, синку.
- Після 25 років тверезості.
- Ти вижив з розуму?
- Ти куди? - Назовні.
- Це порушення правил!
- Є що-небудь?
- Так, тут є паливо. Заправтесь.
- Я пошукаю Чарлі.
- Тату, зажди. Я піду з тобою.
- Ні Лілі! Ні!
- Нічого страшного. Я візьму її. Заправляйтеся.
- Я зараз повернусь.
- Джексоне, поспіши, будь-ласка!
[Я стою тут на самій високій точці
над рівнем моря]
[На найбільшому у світі вулкані]
- Чарлі!
[Я сподіваюся лише на те]
[що ви всі заспокоїлися]
- Вона має бути десь тут.
- Давай повернемося, тату. - Ні, ні, ні.
- Нам потрібно знайти Чарлі, бо у нього є карта.
- Це як секретна карта. Як у піратських фільмах.
- Будемо діяти як команда, добре?
- Добре. - Тоді починаємо.
- Подзвони мамі. Скажи що ми на 5 хвилин запізнюємося.
- Алло. - Мені треба поговорити з мамою.
- Це Лілі. - Солоденька, де ти зараз?
- Привіт, мамо. - Дай телефон татові.
- Він не може говорити. Він за кермом. Їде дуже швидко.
- Ух! - Лілі!
- Хто це ще там? Хто говорить у машині?
- Він не в машині. Він на горі.
Чекає на феєрверки.
- Феєрверки? Які феєрверки?
- Тату, он він.
- Молодець, Лілі.
- Давай я з мамою поговорю.
- Алло! Ми його знайшли. - Поверни дитину назад. Негайно!
- Будь тут. Ти охороняєш корабель,
а я розберусь з піратом, добре?
- Чарлі!
- Ти що тут робиш? Я думав, ти уже підсмажився.
- Ні ні ні! Де знаходяться космічні кораблі?
- Ти туди не дістанешся.
- У нас є літак. Ти можеш летіти з нами.
Але треба вшиватися прямо зараз.
- Летіть, пташки, летіть!
- Це твоя мала?
- Де лежить клята карта?
- Де карта?
- В будиночку. - Де саме в будиночку?
- Секція карт. На прихованій поличці.
- Десяткова система Девея.
- Між Росвелом....
...і... і Мерилін Монро?
- Починається.
- Ти впевнений, що не хочеш летіти з нами?
- Яка краса. Я залишаюся.
- Удачі.
Те що діється - це останні дні
Сполучених Штатів Америки.
- Останній подих життя всього людства. Все що від нас залишиться -
невеличка хмарка, яку буде видно з Чумацького Шляху.
- Я бачу, як Земля провалюється прямо переді мною.
- Гігантська хмара, яку утворить цей
супер-вулкан, покриє
спочатку Вегас,
потім Сент Луїс,
потім Чікаго,
а вже затим і весь Вашингтон
буде поглинутий мороком.
- Цей хлопець божевільний, правда, тату?
- Не думаю.
- Це ідіотизм.
- Вже минуло більше ніж півгодини.
- Цей хлопець - суцільне горе. - Припини.
- Ноа, дай мені телефон.
- Тату, що це було?
- Нічого. Нічого.
- Людоньки, у мене мурашки біжать по тілу.
- Жаль, що ви не бачите те, що зараз бачу я.
- Жаль, що ви не поряд зі мною.
- Яка краса.
- Давай, давай!
- Пам'ятайте, хлопці:
ви першими це почули від Чарлі!
- Тату, воно йде за нами!
- Ляж на підлогу і тримайся за щось.
- Не дивися назад. Дивись на мене.
- Хіба видно що я боюся? - Угу.
- Тримайсь, дитинко. Тримайся міцно.
- Тату, воно горить.
- Он вони!
- Це вони! Це вони!
- Мамо!
- Лайно.
- Тримайсь, дитино. Тримайся!
- Мамо.
- Лілі, тримай мою руку. - Ноа, залазь.
- Лілі, ти як?
- Всі тут? Готові? - Джексоне!
- Ну де ж він? Що він там робить?
- Ні!
- Тату! - Ні!
- Ну, нам потрібно їхати.
- Ні, ми нікуди не їдемо.
- Діти, пристібніться. Ми їдемо.
- Це мій тато. Ми чекатимемо!
- Ні!
- Тату!
- Зажди! Зажди, Роланде. Я щось бачу.
- Це тато!
- Зупинись!
- Джексоне, швидше!
- Хапайся!
- Скоро дорога закінчиться.
- Заради бога, Кейт, затягуй його якнайшвидше.
- Хапайся за мою руку!
- Ну-ж бо! - Тату!
- Отак! Починаємо підйом!
- Швидше, швидше!
- Тримаємось.
- Лети швидше! - Я намагаюся!
- Ну що ж. Ми молодці! Молодці!
- Ну, якшо у тебе є карта,
кажи куди нам летіти.
КИТАЙ
- Нам знадобиться більший літак.
- Ти це сказала, мамо. Ти щойно це сказала.
- Не пам'ятаєш, що ти щойно це сказала?
- Та нормально.
- Слухай, мамо, я зателефоную наступного тижня, у такий же час.
- Добре? Я подбаю. Бережи себе.
- Сер. Думаю, вам треба на це глянути.
- Я думав, вони можуть вам дати зайвий квиток.
- Вони дали.
- Але моїй мамі майже 89. Вона в інвалідному кріслі.
- І вона дуже вразлива. І я упевнений,
що вона зустрінеться з Господом так,
як вона цього хоче. - Так, сер.
- Ви когось берете з собою? - Нікого.
- Моя колишня дружина сказала, що не хоче мене більше бачити.
- Так і буде.
- Нам треба брати людей, які будуть корисними.
[...були пошкоджені серією потужних землетрусів]
[Людські втрати становлять понад два мільйони жертв]
[Спустошення у Ріо де Жанейро поза уявою]
[Два поштовхи силою 8,5 балів залишили людей на вулицях]
[За останню годину ми отримали це відео від Глобо-Ньюс, Бразилія]
[Що відбувається? Господи!]
[Скульптура Ісуса Христа розвалюється]
[Страх і хаос розповсюджуються по всьому світові]
[У Лондоні, де зупинили тридцяті Олімпійські ігри,
сотні тисяч вийшли на вулиці,
вимагаючи інформації, яка була засекречена урядом]
- Ідуть тисячі дзвінків на комутатор. Потрібно його вимкнути.
[Ми отримуємо повідомлення звідусіль]
[Мільйони доведених до відчаю людей збираються в публічних місцях,
відчайдушно вимолюючи прощення у Бога]
[Священники різних конфесій оприлюднили заяву,
що настав кінець світу]
[Покайтеся, ще є час]
- Нагадує мить, коли визнаєш, що придурки,
які весь час мололи дурню, були таки праві
- Ці люди полишені напризволяще, сер.
- Можливо, їм потрібно сказати правду?
- Тільки після закінчення процедури евакуації.
- Щоб все було за планом.
- Британська Колумбія, 2010, пам'ятаєте?
- Сер, ці плани були складені два роки тому.
- Добре. Всім вийти. Виходьте, виходьте.
- Чи було заплановано. що люди матимуть право
боротися за своє життя?
- Тільки після того, як всі будуть на борту, Адріане.
- Думаю, це неправильно.
- Хочеш сказати всім, що вони приречені?
- Станеться анархія.
- Хочеш саботувати евакуацію президента?
- Наша місія - це збереження людської раси.
- Тому я запитую: "я можу на тебе розраховувати?"
- Можу?
- Що?
- Почалося виверження Єллоустоун Калдера, сер.
- Хмара попелу досягне Вашингтона протягом семи годин.
- Нам потрібно забиратися.
- Де Президент, Саллі?
- Він сказав, що хоче побути деякий час на самоті.
- Мабуть, він у каплиці. - Він зібрався до церкви?
- Він молиться, сер. І це не така вже й погана ідея.
- Містере президент. Я маю доставити вас
до літака негайно.
- Дай мені хвилину з Адріаном.
- Сер, при всій повазі, у нас немає на це часу.
- Час є.
- Ти коли-небуть зустрічав мою дружину: Дороті?
- Ні, сер. Не мав такої честі.
- Вона була зайнята справами до самого кінця.
Перед евакуацією, вона взяла мене
за руку і сказала:
"Треба було зробити лотерею"
"Кожен повинен мати шанс врятуватися"
- Можливо це те, що потрібно було зробити.
Я буду останнім президентом Сполучених Штатів Америки.
- Ти знаеш, яке воно, це відчуття?
- Ніхто не зміг врятувати країну, сер.
- І я думаю, я думаю люди мають право знати.
- Не хвилюйся, я про це потурбуюсь.
- Ти маєш іти.
- Тільки з вами, сер.
- Сідай на цей літак, синку.
- Ми йдемо в новий суворий світ.
- І в цьому світі молодий вчений коштуватиме 20 старих політиків.
- Нам треба дістатися будинку моїх батьків у Роккіс.
- Це тобі не нагадує одну з твоїх божевільних історій, Джексоне?
- Яким чудом ми доберемося до Китаю?
- Ей, Гордоне.
- Без Джексона ми б не вибралися з Каліфорнії.
- Ноа, перестань.
- Обережно з механізмом приземлення.
- Спокійно, чуваче, я знаю що роблю.
[Увага!
національна оборона інформує, що
надзвичайно небезпечна хмара попелу прямує
на місто Лас Вегас]
- Ти куди?
- Ворушіться, не стійте тут.
- Тут мій літак. - тут небезпечно.
- Ти отримав підтвердження на це?
- Дякую. Зрозумів.
- Президент не прибуде.
Значить, капітан не побажав покинути свій тонучий корабель.
Це його вибір. І це благородний вибір.
- Я щойно отримав звістку,
що вертоліт віце-президента
зазнав аварії, втративши керування у хмарі попелу біля Пітсбурга.
- На щастя, ми маємо протоколи, яких і будемо дотримуватись.
- Де спікер Білого дому?
- У цьому хаосі спробуй розібратися. Де він?
- Він має взяти командування на себе, сер.
- На цей літак він не мав права запізнюватися.
- Передайте капітану, що ми рушаємо.
- Сер, у вас немає повноважень.
- А в кого є повноваження? У тебе? У тебе є повноваження?
- Ти навіть не можеш тримати рота закритим.
- Ти розголосив надсекретну інформацію.
- Про що в біса ви говорите?
- Ти розказав про все своєму батькові.
підставивши під ризик весь наш план.
- І добре, якшо твій старий зміг
втримати рота на замку, на відміну від тебе.
- Ну добре. Не будь таким шокованим.
- Нам потрібно наглядати за тими хто знає.
- Як гадаєш, легко було все це тримати в секреті?
- Тобто ви просто вбивали всіх, хто намагався заговорити?
- Будь-хто, хто намагався розказати про це, був не тільки
ворогом нації. Він був ворогом людства.
- Директор Лувра був ворогом людства?!
- Після того, як він почав скликати прес-конференцію, так.
- Господи, ти що ж думаєш?..
...ми просто сходимо на борт,
беремся за руки і співаємо Алілуя?
- Сядь і пристебнися.
- Вибачте, ви не знаєте де мій батько?
- Президент на лінії, місіс Вілсон.
- Дякую.
- Де ти зараз знаходишся?
- Ти б не сіла на літак, якби я тобі сказав про це.
- Але ж ти пообіцяв, що ти тут будеш?
- Мила, послухай мене.
- Ти хоч розумієш, скільки дає мені сили знання про те,
що ти виживеш?
- У мене залишився останній обов'язок,
сказати правду людям.
- Хоча б для того,
щоб рідні могли попрощатися одне з одним.
- Матір пригорне до себе своє немовля.
А батько...
...попросить пробачення у своєї доньки.
- Ви маєте бути вже готові, містере Президент.
Дорогі мої американці.
- Це моє останнє звернення до вас.
Як вам відомо, катастрофа вразила нашу націю.
Вразила весь світ.
- Я б дуже хотів сказати вам, що ми
можемо зупинити руйнацію.
Ми не можемо.
Відсьогодні, жоден з нас не чужий.
Відсьогодні ми одна сім'я,
яка робить крок у темряву.
- Ми нація багатьох релігій,
але я вірю, що ці слова відобразять дух
будь-якої віри:
"Господь мій пастир. Я не..."
Громадяни! Тримайтеся подалі від дверей і вікон.
- Що робитимемо? - Придумай щось.
- Докторе Сілберман? - Тамара!
- Як ви тут опинилися?
- Це моя пацєнтка.
- Вибачте, я маю власний літак.
- Карпов! Юрій!
- Ти знав. Весь цей час ти знав.
- Ти знаєш як звідси вибратися, правда? У тебе є літак?
- Візьми з собою мою сім'ю. Будь-ласка!
- Хазяїне.
- Я знайшов літак. Антонов.
- Вони вже хотіли злетіти,
але командний пункт не дав дозволу.
- Ти можеш літати на ньому?
- Звісно, хазяїне. Але мені потрібен помічник пілота.
- Гордон пілот.
- Ні, це неправда.
- Ні, це правда. Хороший пілот. Пішли.
- Добре. Пішли!
- Джексоне, перестань розказувати що я пілот.
- Вам туди не можна. Поверніться!
- Всім відійти!
- Ого. Оце-то літачок!
- Російський. Ге?
- Всім - до літака. Пішли.
- Гордоне, ти де? - Пішли.
- Сюди, Гордоне! Швидше!
- Ох ти ж господи.
- Ога, диви! - Автошоу для Лас-Вегаса.
- У нас були V.I.P.-квитки на нього.
- Це просто фантастика. пішли.
- Перевір гідравліку першого шасі
- Я збалансую цистерни.
- Що?
- Добре, добре. Я ж стараюся.
- Антонов, що у вас в біса діється?
- Зупиніться негайно.
- Цезарю, ш-шшш.
- Коли я скажу "пішов",
ми одночасно натискаємо оце донизу, добре?
- Добре. - Пішов!
- Антонов, зупиніться. У вас недостатня видимість.
- Повторюю, зупиніться.
- Що це було?
- Не знаю, але точно нічого хорошого.
- Тисни! - Тисну! Давай!
- Ми падаємо! Ми падаємо!
- Це має бути... - Візьми на себе.
- Що значить "візьми на себе"?
- Саша! - Розслабся.
- Негайно!
- Господи.
- О Господи! - Кажись я владнав це.
- Саша, роби що-небудь.
- Тягни.
- Це була Ейфелева вежа?
- Здається так.
- Леді та джентльмени. Ми на путі до Китаю.
- Добре. Дуже добре.
- Необов'язково вірити в те, що
ти чуєш, Німа.
- Але ж, великий Лама, Тензін мій брат.
- Він працює всередині великого тунелю.
Там, де будують кораблі.
- Але що могла б сказати ваша мудрість,
якщо Тензін правий?
- Що, як дійсно нашому світові приходить кінець?
- Вона вже повна, Вчителю.
- Як ця чашка, так і ти
повен думок і підозр.
- Щоб побачити світло мудрості,
ти маєш спочатку випити свою чашу.
- Будь обережним із защіпкою...
- Вона може зіскочити.
- Діду, Німа приїхав!
- Бабусю, я маю повідомлення від Тензіна...
- Він хоче, щоб ми його зустріли
в Чо Мінгу, біля табору.
- Він каже, що може нас забрати на кораблі, які він будує.
- Що ти таке говориш?
- Тензін будує дамбу.
- Бабусю....
- ...дамба це і є корабель. Урядовці нам брехали.
- Тут станеться велика повінь!
Нам потрібно забиратися звідси вже зараз.
- Німа, де ти взяв машину?
- Ми якось переправлялися через річку на паромі
і дідусь тоді вертівся весь час.
- Давай спочатку поїмо.
- Дивись, нові Бентлі. Наш батько одну з них замовив.
- Він хотів придбати її наступного року.
- Але відмовився. Через кораблі.
- Скільки у вас машин?
- У друга моєї мами є Порш.
- Наші батьки теж розлучилися.
- Знайшла шапку.
- У неї заморочка з шапками.
- Я була такою самою у її роки.
- Я почувалася в безпеці, коли одягала шапку.
- А як ви познайомилися з доктором Сілберманом?
- Мабуть не так, як ти з ним.
- Мій хлопець каже, що я маю забути візити до психолога.
- Він хіба не твій чоловік?
- Ми не одружені.
І мабуть так ніколи й не одружимось.
Це для хлопців.
- Здається, вони подобаються одне одному.
- Думаю, так і є.
- Скажіть, містере Карпов, скільки ви заплатили?
- Один мільярд Євро. За місце.
- Це паскудство. - Таки так.
- Знаєте, Кертіс, я не завжди був бізнесменом.
- Я боксер.
- Але грався в бокс тільки у дитинстві.
В Мурманську. Мій тренер,
його також звали Юрій, він завжди казав:
"Якщо хтось хоче тебе побити...
...він має спочатку вбити тебе"
- Дуже цікаво.
- Але скажи мені, що б робив ти,
якби був таким же багатим, як і я?
Глянь, вони прекрасні хлопчики.
- Ну що, хлопці. Ми плануємо заправитися в Гавайях,
отож сядьте і пристебніться,
а Гордон і я зробимо все що треба.
- О господи.
- Приведи хлопців сюди.
- Хлопці, там.... Ви може....
- Що це таке? - Це Гавайї.
- Недобре. Це недобре.
- Скільки у нас залишилося пального?
- Небагато.
- Ми сядемо на воду
десь у морі біля Китаю.
- Чудово. Ну, хоч не знадобиться механізм приземлення.
- А що з ним? - Ми його пошкодили, в Лас Вегасі.
- Докторе Вілсон, можна зайти?
- З мене зараз вийде погана компанія...
...докторе?... - Звіть мене Адріаном, будь-ласка.
- Всі ці люди, яких ми там залишили.
У них немає шансів, правда?
- Сподіваюсь, що природа сама обиратиме,
обиратиме з себе, хто має вижити.
- Так як робили ви, коли рятували експонати.
- Наша культура - це наша душа,
і вона не має загинути.
- Перестаньте. Я всього лише допомагала.
- Да Вінчі, Пікассо, вони врятовані.
- Але якшо ти невідомий, у тебе немає шансу.
- Це необов'язково так.
- Чи чули ви хоч раз про письменника Джексона Кертіса?
Він написав книгу "Прощавай, Атлантісе".
- Як гадаєте, які були шанси у невідомого письменника,
який ледь продав 500 копій,
щоб його книга була на цьому літаку?
- Не розумію. - Маю на увазі, що це шанс, або
віра, або природа, неважливо.
- Ця книга є частиною врятованого мистецтва.
Тому що я її читав.
- Докторе Хелмслі, будь-ласка зв'яжісться зі службовим відсіком.
- Хто це?
[Алло, я вибачаюсь, хто це?]
- Це Йоко Делгадо.
- Ви хочете говорити з моїм татом?
- Так, будь-ласка.
[А хто це дзвонить, можете сказати?]
- Скажи йому, що я його батько. - Ви мій дідусь?
- Так, люба, це я.
- Тату, тобі дідусь зателефонував.
- Містере Президенте!
- Як справи, маленька? - Вона не може знайти тата.
- Чому ви не сіли на той диван?
- Я знайду твого тата.
- Хто може мені допомогти із зниклими?
- Вибач, хлопче, я зараз дуже зайнятий.
- Звісно можу, сер. Вибачте, містере Президенте.
- Облиш, синку. Ти добре виокнуєш роботу.
- Що відбувається?
- Капітолій зруйновано силою в 9,4 бали.
- Втрачено зв'язок з Білим Домом, сер.
- Де епіцентр землетрусу? - Північне узбережжня Чесапік.
- Містере Анхейзер, президент Росії на лінії, сер.
- Вибачте.
- Ми щойно увійшли в повітряний простір Китаю.
- Це так, містере Президенте.
Допоки зв'язок не відновиться,
я буду очолювати командування.
- Це має бути по тій причині, що інші глави держави
вже в путі, за винятком
італійського Прем'єр-міністра,
який вирішиив залишитися
і покластися на волю Господню.
- Земна кора почала зміщуватися, докторе Хелмслі!
- Під яким градусом? - 1,2°. Продовжує рухатися.
- І що потім?
- Рух земної маси припиниться.
- Давайте подивимось на симуляцію.
- Очікується утворення величезних цунамі.
Пропорційно амплітуді коливань поверхні.
- Покажи Японські територіальні води.
- Слухаюсь, сер.
- Мій батько он там, на круїзному лайнері.
Ну звісно ж, вам про це відомо.
- Сер, ми виявили два підводних поштовхи
7,9 і 8,2 балів.
[Як ми тільки що дізналися, Токіо прийняв на себе
всю силу землетрусів].
[На цю мить ми маємо непідтверджені дані про те,
що великі площі землі знаходяться під водою].
[Будь-ласка залишайтеся з нами для подальшої...]
- Тоні.
- Я телефонував.
Я подзвонив надто пізно.
- Можливо вони вибралися з міста.
- Ти цього не взнаєш.
- Дороті, я скоро буду з тобою.
- Є щось?
- Нічого. Тільки статика.
- Навіть сигналів тривоги немає.
- Не можу думати про те, що там унизу відбувається.
- Пам'ятаєш наш намет, якого ти
ніяк не міг напнути?
- Не намет, а нещастя.
- Хотів знайти те місце в Єллоустоуні, де був наш табір,
коли ми туди щойно іздили, але...
не зміг його знайти.
- Як гадаєш, люди міняються?
- Ти маєш на увазі мене?
- Так.
- Як гадаєш, ти змінився після нашого розлучення?
- Думаю, за цей час я з'їв багато каші.
- Ти завжи мав тунельне бачення.
- Ти завжди блокуєшся від усього і пишеш.
- Ти заблокувався від нас.
- Ти його кохаєш?
- Я його люблю досить сильно.
- Всі наземні комунікації вийшли з ладу, сер.
- Решта сигналів надходить з кораблів і літаків.
- Ну, хоч якісь добрі новини.
- Є якісь нові дані, докторе?
- Ми очікуємо, що цунамі призведуть до тайфунів по всим континентам.
- Зона Чо Мінг буде затиснута приблизно
через 6 годин.
- Виглядає так, наче кора зсунулася майже
на 23 градуси на південний захід.
- Дані також свідчать, що земні полюси
змінити магнітні поля.
Це їхні нові позиції.
- Ви хочете сказати, що Північний полюс
знаходиться вже в Вісконзі?
- Це, взагалі-то, Південний полюс.
- Аварія двигунів. Два з шести зупинилися.
- Ви маєте підготуватися.
- Скільки ми ще маємо часу? - 18 хвилин. Приблизно.
- Мабуть треба розбудити дітей.
- Да.
- Чому ти не любиш Гордона?
- Та ну. Перестань.
- Про що ти говориш? Я до нього нормально ставлюся.
- Все одно ти його не любиш.
- Може бути, що це тому що я його мало знаю.
- Але я його добре знаю.
- Він тобі сподобається.
- Тобі треба з ним більше спілкуватися.
- Ми можете добре порозумітися.
- Він тобі подобається, так?
- Я зроблю все що можу, обіцяю. Добре?
- Я тобою горжусь. Дійсно горжусь.
- Вже пора?
- Так.
- Тату, що діється?
- Саша буде приземлятися. Мабуть будуть поштовхи.
- Можливо, ще й трохи мокро.
- Тату?
- Тримай міцніше.
- Тату, я дуже погано плаваю.
- Не бійся, з цим проблем не буде. Ця штука тобі допоможе.
- Це все одно що купатися в басейні.
- І тут ще є класні штуки. Отут свисток, а тут ліхтарик.
- Я думав ми прилетимо до Китаю.
- Ні, доведеться робити посадку тут.
- Значить, що нам потрібно...
...нам потрібно триматися разом.
- Ні, у нас нічого не вийде. Ми помремо!
- Ні, все буде нормально.
- Обіцяєш?
- Даю слово, що б не сталося,
ми завжди будемо разом.
- Джексоне, Юрію.
- Мабуть вам краще піднятися сюди.
- Треба перевірити.
- Тату, тату! - Я повернусь за мить.
- Нам стреба застебнутися. Давайте.
- Навіть не питай як так вийшло.
- Немає ніякого океану, а ми
вже дуже близько до мети.
Схоже, що весь світ зсунувся на тисячі миль.
1578, якшо бути точним.
- Це називається "Теорія руху земної кори"
Професор Хепгуд, 1958 рік.
- Чарлі, ти знав.
- Це що таке було?
- Ми щойно втратили останні два двигуни.
- Я сідатиму на он той льодовик.
- Здається він кам'янистий.
- Слухайте, це виглядає божевільно,
але це все, що можна вдіяти.
- Вставайте. Йдіть за мною.
- Юрій, що ти робиш?
- Ми сідаємо в Бентлі!
- Ще ні! - Ще ні.
- Уже майже там.
- Залазь в машину.
- Добре, давай зараз же! Натискай!
- Ні ні ні ні ні
- Рушай, Джексоне.
- Треба зачекати Сашу і Гордона.
- Іди! І щоб прослідкував, щоб
усі залишили літак перед тим як він вдариться.
- А як же ти?
- Зі мною все нормально. Треба приземлити цей літак.
- Чого чекаєш? Іди!
- Он він. Я кого бачу!
- Швидше. Поїхали.
- Де Саща? - Він сказав, що впорається сам.
- Нам треба звідси виїхати, до того як літак впаде.
- Ні ні ні, не їдьте!
- Їдь, Джекосне, їдь.
- Не заводиться.
- Ану всі замовкли!
- Мотор.
- Рушаємо.
- Голосовий захист. Я на це купився.
- Ласкаво просимо в Китайську Народну Республіку.
- Ви прибули вчасно. - Діти, скажіть "привіт".
- Привіт
- Якого кольору ваші квитки? - Що?
- Якого кольору ваші квитки на корабель?
- У мене зелені.
- Для моїх хлопців і мене. - Що?
- Юрій?! Юрій!
- Юрій. Це ж помилка? Це жарт?
- Що? Ти думаєш я не знав про тебе і Сашу?
Хай Господь благословить нещасну душу цього покидька.
- Вибачте, хлопці. Щасти вам.
- Діти, пішли.
- Може їм треба заплатити гроші?
- У тебе є мільярд євро?
- Докторе Вілсон, я капітан Майклз, командир американського корабля.
- Прийміть мої щирі співчуття щодо вашого батька.
- Дякую, капітане.
- Містере Анхейзер, ваша група прибула останньою.
- Було повідомлення про серйозне пошкодження, Капітане.
- Який статус у Ковчега №3?
- Ми ще не оцінили повністю розмір ушкоджень.
- Скидається на те, що ми його втратили.
- Навіть зубої щітки нема. Тільки книги.
- Коли я був малий, мій тато часто бував у дорозі.
- Він завжди залишав мені коробку, повну книг.
- Купував мені порцію морозива за кожну прочитану мною книгу,
тому я був товстим хлопчиком.
- Щось мені дуже важко у це повірити.
- Ні, це правда. За весь період навчання в школі я прочитав 2000 книжок.
- І нуль дівчат.
- Я навіть не вміла цілуватися до коледжу.
- Вони надто боялися мого тата.
- Довіривши цю роботу китайцям,
я сумнівався, що вони впораються.
- Занадто мало було часу.
- Це Ковчег №3, сер.
- Покрівля зруйнувалася, під час
зсуву кори Зеимлі.
- Господи.
- Агов, що тут відбувається?
- Я маю зелений квиток для мене і моїх дітей.
- Я вимагаю зустрічі з твоїм керівництвом.
- Я і є керівник.
- Відійдіть назад разом з вашими зеленими квитками,
або я вас затримаю.
- Те що він сказав про тебе і Сашу, це правда?
- Саша вартий сотні таких як Юрій.
Мені треба було прислухатися до ваших порад, докторе.
- До того, як цей монстр мене вмовив бути з ним,
я собі подобалася більше.
- Ви знаєте, він просив мене про знижку.
- І платив за консультації частинами.
- Дешевий вилупок.
- Ви це чуєте?
- Там!
- Стійте!
- Яким чином цих людей відбирали?
- Так само як і для будівництва ковчега.
- Це робили експерти з усього світу.
- Наші генетики визначали тих, у кого
найкращі гени для продовження популяції.
- Цих людей відбирали генетики?
[Власники зелених квитків
будь-ласка, пройдіть до ангару Д-4]
- Схоже, що відбір проводився за сумами в чекових книжках.
- Це правда, докторе Вілсон. Без мільярдів долларів
з приватних капіталів, весь цей проект
не міг бути здійсненим.
- Ми продавали квитки?
- А як же всі ці робітники?
- Вони мають перепустки?
- Що? Життя несправедливе?
- Так?
- Якщо хочете пожертвувати своїми квитками
кільком китайцям, то будь-ласка.
- Капітане, я хочу запланувати нараду
з усіма міжнародними представниками.
- Якого біса?
- Що це означає? Тут може поміститися десять чоловік.
- Сатнам, де ти зараз?
- На Нампен-плато. - Що?
- Зі сходу на нас прямує хвиля.
- Вона величезна.
[Сатнаме, що сталося?]
- Нас не заберуть звідси, Адріане.
- Літаки не прилетять.
- Прощавай, друже.
- Сатнаме
- Де наше обладнання? - Там.
- Дай мені супутникові знімки з Напам, Індія.
- Що сталося?
- Сатнам казав про ще одну хвилю,
що прямує зі сходу.
- Свята Божа Матір.
- Значить, потоп станеться раніше?
- Наступна хвиля ближче?
- Введи нові дані.
- Сатнама не врятували.
- Що?
- Багато людей не врятовано у цьому хаосі.
І це не є змовою абощо.
- Твої ж прогнози теж не збігаються з реальністю,
правда, докторе?
- Готово, докторе.
- Господи, вони висотою 1500 метрів.
- Коли вони дійдуть до нас?
- Говори, Хелмслі, коли вони вдарять?
- Відрегулюй лічильника.
28 хвилин, 10 секунд до удару.
- Господи.
- Капітане.
- Мені треба поговорити з представниками інших держав.
- Слухаюсь. Тейлоре? - Так, Капітане.
Приготування. Ковчег 6, приготуватись, Ковчег 7, приготуватись.
- Це Карл Анхейзер, з четвертого,
- Так, сер.
- Вимагаю термінову нараду
- Ти для нього багато означаєш, тобі це відомо?
- Він чудовий маленький чоловік.
- Так.
- Завжди мріяв мати власну сім'ю.
- Ти щаслива людина, Джексоне.
- Не забувай про це.
ЧО МІНГ. АВАРІЙНИЙ ВИХІД.
- Хто вони?
- Ми їх підібрали по дорозі.
- Відправ їх туди де взяв.
- Я послідовник нашого
великого Лами Рінпош.
- Я не можу цього зробити.
- Не треба всіх нас брати.
- Будь-ласка, візьміть тільки дітей.
- Я вас благаю.
- Чому я повинен їх брати?
- По тій же причині, по якій ви рятуєте свою сім'ю.
- Будь-ласка, тільки дітей, не треба брати нас.
- Благаю!
- Господи, будь-ласка.
- Будь-ласка, я не знаю, чи мене розумієте, що я кажу.
- Прошу вас, як мати.
- Будь-ласка, візьміть їх.
- Будь-ласка.
- ми всі діти Землі.
- Бабусю, нас буде занадто багато.
- Ми візьмемо їх усіх.
Увага. Всім робітникам.
- Вони відкривають гору.
- Вони вирушають без нас.
- Відійди. Я тобі що сказав?
- Вони лишають тебе теж.
[Будь-ласка, будьте терплячими]
- За мною.
- Треба поспішати!
- Вони вирушають!
- Розпочинаємо програми безпеки.
- Вибачте, де я можу знайти Адріана Хелмслі?
- Він на містку. Сюдою, будь-ласка.
- Тензіне, зажди!
- Бабусю, ми вже майже на місці.
- На індикаторах зелене світло, містере Ентоне?
- Зелене. По всьому екрану.
- Навіщо у них якорі?
- Тому що це не космічні кораблі. Це ковчеги.
- Пішли.
- Містере Президент.
- Вам потрібно на це подивитися.
- Стійте!
- Увімкніть опорний механізм.
- Так, Капітане. Механізм увімкнено.
- Як довго ці ковчеги зможуть
протриматися, Капітане?
- Вони сконструйовані, що можуть
простистояти тільки одному удару.
- Донизу, Олег. Ти перший.
- Цезар!
- Хороший хлопчик. Іди до мами.
- Цезар!
- Мамо, а де Тамара?
- Тату, дивись!
- Тамара!
- Господи, що там відбувається?
- Анхейзер переконав командування вирушати негайно.
- Містере Анхейзер.
- Ми маємо зупинити це безумство.
- Зроби так, щоб на містках мене бачили.
- Ти думаєш що ти робиш?
- Я знаю точно, що я роблю.
- Пані та панове, я доктор Андріан Хелмслі.
- Головний науковий консультант покійного Президента Вілсона.
- Додайте, будь-ласка, звуку, містере Хофман.
- Я знаю, що у нас було замало часу,
щоб добре підготуватися для порятунку людської цивілізації.
- Але ж щоб бути людьми, потрібно піклуватися один
про одного, а бути цивілізований - означає
працювати разом на покращення життя.
- І якщо це так, то зараз тут немає нічого
людяного і цивілізованого навколо.
- Почуття містера Хелмслі дуже чудові,
але хочу нагадати, що у нас дуже мало
ресурсів і надто мало часу.
- Запитайте себе, чи можемо ми стояти
і спостерігати, як гинуть люди?
- Я прочитав недавно один вислів.
- Автор можливо уже помер, але він сказав:
"Момент, коли ми припинемо боротися один за одного
стане моментом втрати нашої людяності"
- І згідно плану порятунку людської раси,
ми маємо дотримуватися цього плану,
під яким кожна нація поставила підпис.
- Вони зараз у божих руках.
- Офіцере, вимкніть це.
- Це наказ, моряче. Вимкни!
- Не смій торкатися тієї кнопки, чоловіче!
- Ви що, повністю втратили розум?
- Гляньте на годинник!
- Ми не маємо і 15 хвилин!
- Ви хочете бути відповідальними
за загибель людської раси?
- Чи може ти хочеш, Адріане?
- Нам вдалося врятуватися завдяки молодому
астрофізику з Індії.
- Ай, я тебе прошу.
- Він той, хто передбачив катаклізм.
- Завдяки йому ми всі змогли врятуватися.
- І я щойно взнав, що він загинув разом із сім'єю
від удару Цунамі в південній Індії.
- Він був моїм другом.
- І безглуздо загинув.
- Всі хто там знаходиться безглуздо загинуть.
- Якщо ми розпочнемо наше нове майбутнє з жорстокості,
то що ви зможете потім сказати своїм дітям?
- Якби тут був мій батько, він би наказав відчинити ворота
- Росія, разом з....
Китаєм
і Японією!
Згоден
Відкрити ворота!
- Англія, Іспанія, Франція і Німеччина, і,
я сподіваюся я можу говорити від імені
італійського Прем'єр-міністра:
- Ми підтримуємо рішення врятувати цих людей.
Капітане Майклз.
Будь-ласка.
- Це капітан.
- За якусь мить ми відчинимо ворота.
- Фу, ну й запах.
- Вони відчиняють ворота. Спускайтеся.
Ноа, швидше!
Ноа! Ноа!
- Мамо, що сталося.
Тримайсь. Дай мені руку!
- Хапайся! - Допоможи!
- Гордоне!
- Стій!
За мною! Давай за мною!
- Що з воротами?
- Схоже що вони не відчинилися повністю.
- Ми перевіряємо.
- Дотримуйтеся порядку, будь-ласка!
[Чотири хвилини до удару]
- Всі зайшли, Капітане. - Закривай негайно.
- Олег! Хапай мою руку!
- Ні, ні, ні, ні....
ЗБІЙ ГІДРАВЛІКИ
- Щось застрягло в гідравліці, Капітане.
- Тоді розберіться з цим заради бога.
- Я не можу запускати двигуни, поки
немає герметичності.
- Капітане, ми маємо гостей у зоологічному відділенні.
- Можеш збільшити картинку? - Звісно.
- Я знаю цих дітей.
- Що сталося? Що відбувається?
- Як вони туди проникли?
- Отудою. Через гідравлічний відсік.
- Капітане, здається ми знайшли причину!
- Хто всі ці люди? - Ні, заждіть!
- Він поранений.
- Щось пішло не так.
- Щось пішло не так? Ти глузуєш? Звісно щось пішло не так!
- Поздоровляю вас обох.
- Хочете всіх нас вбити?
Правда, Хелмслі?
- Капітане, відправте аварійну команду вниз,
я зустріну їх в гідравлічному відсіку.
- Ти знаєш як туди потрапити? Пішли!
[1 хвилина до удару]
- Капітане?
- Злітна смуга Чо Мінг затоплена.
- Дай мені аварійний зв'язок, містере Тейлор.
- Говорить капітан.
- Ми очікуємо удару хвилею.
- Нам треба йти цим шляхом.
- Всім відділенням приготуватися до удару.
- Тиск щойно досягнув 80 Паскалів.
- Тиск на поверхню клапанних сенсорів, Капітане.
- Прослідкуй за доктором Хелмслі.
- З дороги! Вибачте. Вибачте.
- Тензіне, майже дійшли.
- Німа, що сталося?
- Тамара!
- Можеш взяти дітей?
- Куди йти?
- Ми не зможемо туди дібратися! Вода заходить через корму.
- Задня частина судна заповнюється водою
з величезною швидкістю.
- Де Гордон?
- Ні?!
- Нам треба повернутися!
- Ми повинні повернутися.
- Мамо!
Поможіть! Мамо!
- Біжи!
- Перелазь, Лілі!
Цезарю! Лілі, візьми його!
- Мамо!
- Ще є якийсь шлях до гідравлічного відсіку?
- Куди ведуть сходи?
- В зоологічний відсік. - Добре, йдемо!
- Професоре? Це президентський літак.
- Якірна опора пошкоджена.
- Ви можете це поправити?
- Носовий якір віддано.
- Капітане, турбіни не відповідають.
- Вмикай аварійний запуск.
- Ми не можемо запустити двигуна, поки ворота не зачинені.
Допоможіть! Допоможіть!
- Мамо!
- З тобою все гаразд? - Моя мама залишилась там.
- Будь-ласка, поможіть їй.
- Ми врятуємо маму, люба.
- Вони зроблять все що можуть.
- Ми можемо до неї дозватися?
- Я намагаюсь увімкнути зв'язок.
- Треба зупинити кровотечу!
- Як щодо мого поясу?
- Ось, мамо! - Містере Кертіс? Джексон?
- Поможіть! Ей!
- Я Адріан Хелмслі, ми познайомилися в Єллоустоуні.
- Це чудово. Відкрийте бісові двері!
- Ваша дочка зі мною!
- Лілі?! - Де Ноа?!
- Я тут, Лілі!
[Загроза удару]
[30° на захід, 45° на схід]
[Висота цілі - 9 тисяч 500 метрів]
Майже дев'ять тисяч метрів? Що тут є таке високе?
- Ми прямуємо прямо до північного боку
Евересту, містере Анхейзер.
- Значить, якшо ми на запустимо двигуни,
ми не витримаємо зіткнення.
- Джексоне, тебе заблоковано. Ми не можемо тебе витягти.
- Там щось блокує гідравліку.
- Якщо ти не зможеш це полагодити, цього не зможе ніхто.
- Докторе Хелмслі, гляньте сюди.
- Тут все повністю затоплене, тут і тут,
і у них немає повітря.
- немає іншого виходу.
- Але це ж самогубство, сер!
- Я знаю де це. Я спробую.
- Тату, зажди. Я піду з тобою.
- Тату, я тобі допоможу! - Ні-ні-ні.
- Ти вже мені допомагаєш. - Тату, будь-ласка!
- Пам'ятаєш, коли родилася Лілі, ти
хотів бути її великим братом?
- Бач, вона зараз перелякана.
- Ти їй зараз потрібен як ніколи.
- Якшо ти в безпеці, я знатиму, що і вона в безпеці, розумієш?
- Допоможеш мені іншим разом.
- Це через нас сталося.
- Я піду і владнаю це.
- Ти мене чуєш?
- Ні
- Натискуй!
- Натискуй рукою!
- Не припиняй! Продовжуй тиснути!
- Ні!
[Відстань від перепони: 1,850 метрів]
- Ось він!
- Капітане! Ми маємо картинку!
- Здається ми знайшли у чому проблема.
- Покажи нам гідравлічний відсік.
- Чорт забирай! Я ж сказав залишатися на місці!
- Я просто хотів допомогти.
- Добре. Тримай ліхтаря.
- І залишайся на цьому місці, добре?
- Звідки ти взнав, що мені потрібна допомога?
- Бабусю, бабусю... Вибач.
- Я не зміг нас врятувати.
- Він пішов назад. Він полагодить.
- Він туди не дійде.
- Не втрачай надію, брате.
- Тату!
- Йому не вдалося це зробити.
- Молодець! Ти світи, а я пірну до кабеля.
[Відстань до перепони: 400 метрів]
- Попереду підводне каміння.
- Ми зараз сядемо на мілину, Капітане!
- Сер, ворота зачинено!
- підтверджую, Капітане!
- Антоне, запускай двигуна. - Слухаюсь, капітане.
- Капітане! Нам не вдасться це зробити!
[Відстань до перепони: 15 метрів]
[Зворотій хід активовано]
[Відстань до перепони: 10 метрів]
[20 метрів]
- Повний назад!
- Ми змогли! Ми змогли!
- Де тато? - Він плив прямо за мною.
- Хтось говорить у гідравлічному відсіку?
- Де він?
- Я думала, ти сказав що він прямо за тобою.
- Так і було.
- Ти упевнений? - Так.
- Він був там!
- Тату! Тату!
- Давай, Джексоне, давай
- Будь-ласка, будь-ласка.
- Йому вдалося!
ДЕНЬ 27 МІСЯЦЬ 01 РІК 0001
- Шатл Антантіс. Наш останній день.
- Єдине що ми чуємо - це звуки нашого власного дихання.
Це нам нагадує, що ми все ще разом,
і маємо пам'ять і надію
Хіба це не смішно? Лише цього ранку нам це вдалося.
Дивно, але кожен із нас має
родичів в Вісконсіні.
Кінець книги.
- Вона хороша.
- Я сподівався, що тобі сподобається.
- Скажіть мені, докторе Вілсон, крім книжок і мистецтва,
як ви гадаєте, чи може бути ще щось,
що може нас пов'язувати?
- В майбутньому.
- Чи не натякаєте ви на побачення, докторе Хелмслі?
- Ви знаєте, моя записна книжка переповнена.
- Взагалі-то...
- Так, це був натяк.
[Докторе Хелмслі, вас викликають в диспетчерську]
- Йди сюди.
[Пані та панове, говорить капітан Майклз]
[через кілька хвилин я накажу відкрити виходи на палубу]
[В 23:45 Ковчеги №6 і №7
приєдналися до нашого курсу]
[Вперше за весь час плавання ми можемо побачити
чисте небо і чисте повітря]
[Як вам відомо, пасажирів на борту
більше, ніж заплановано]
[Тому будьте обережними, коли вийдете
і звісно ж... насолоджуйтесь чистим повітрям]
- Можна його потримати?
- Звісно. Він теж буде твій, якщо ти його любитимеш.
- Дякую.
- Де ти блукав усе моє життя?
- В подарунковому магазині.
- Адріане, це чудово.
- Я телефонував тому, що у нас з'явилися перші знімки зі супутників.
- Пропорційність водної і земної поверхні
змінилася настільки ж сильно, як ми й очікували.
- Води меншає.
- Набагато швидше, ніж ми думали.
- Дякувати Господу, і...
- Важко повірити, але Гімалаї уже не є
найвищою точкою поверхі Землі.
- Найвищими зараз є Дрейкенсбергські гори
Квазулу, Непал.
- Весь африканський континент піднявся
на 2 тисячі метрів і навіть не був затоплений.
- Ось чому його назвали Мисом Доброї Надії.
- Ми вже прямуємо туди.
- Тату, коли ми вже будемо вдома?
- Ну, ми про це вже говорили.
- Ми знайдемо новий дім
десь тут, поряд.
- Правда?
- Де б ми не були, але якшо ми разом - ми вдома.
- Правда? Ти боїшся?
- Не боюсь.
- І більше ніяких хаггісів.
- Класно.